Встановлення польської адміністрації в Галичині на початку 20-х років ХХ століття - Vyzdryk, V. S. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
В статті розглянуто процес формування польської адміністрації на території Східної Галичини та політику урядів ІІ Речі Посполитої щодо українців. Незважаючи на рішення міжнародних організацій, які передбачали лише тимчасову окупацію Галичини з наданням їй широкої автономії, польська влада розпочала процес впровадження в провінції загальнопольської системи адміністрування.Під час  поділу повітів між воєводствами польська влада керувалася передусім національним чинником. До львівського воєводства були включені етнічно польські повіти задля зменшення проценту українського населення у цій адміністративній одиниці. Це давало додатковий аргумент польським політикам у їхніх претензіях на всю Галичину. Паралельно зі створенням адміністрації в Галичині польська влада обмежувала місцеве самоврядування. Існування автономних інституцій в краї не відповідало інтересам польських правлячих кіл, які намагалися контролювати найменші вияви громадськополітичного життя. В січні 1920 р. був ліквідований Галицький крайовий сейм та Крайовий відділ.Конституція від 17 березня 1921 р. встановлювала єдину централізовану владу в країні і не передбачала для українських земель якогось автономного устрою. Протягом 1919–1922 рр. у Галичині завершилося формування польської адміністрації. Край був поділений на воєводства на чолі з воєводами, які мали широкі повноваження. Цей період ознаменувався посиленням виконавчих органів влади та обмеженням місцевого самоврядування. За цих обставин польські політики не зважали на прагнення українців до автономії та проводили жорстку централізаторську політику. Правовий статус Східної Галичини до схвалення рішення Ради Послів у березні 1923 р. був невизначеним. Тому польська влада перед обличчям світової громадськості всіляко прагнула підкреслити свою турботу про українське населення провінції. При цьому вони не пропускали жодної нагоди дискредитувати український національний рух на міжнародній арені. Водночас польська влада під впливом складної міжнародної та внутрішньої ситуації не бажала йти на компроміси з українськими політиками. Все це звело нанівець будьякі спроби порозуміння між обома сторонами.