«Буржуазні обивателі»: постреволюційна реальність - Deliia, O. V. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2013)
Сучасний розвиток вітчизняної історичної науки в контексті вивчення історії радянського періоду все більше пов’язаний із дослідженням проблем історії повсякденності. Авторкою зроблена спроба аналізу постреволюційної радянської дійсності  на українських землях через ретроспективу повсякденного досвіду представників колишніх соціальних еліт. Характерною ознакою тогочасної радянської дійсності стала необмежена влада Надзвичайної комісії та неузгодженість дій місцевих управлінських структур. Відповідні відділи ВУЦВК були переповнені листами українських громадян із скаргами на беззаконні дії губернських надзвичайних комісій, провінційних більшовицьких чиновників, проханнями про помилування та заступництво. Значна частина населення, добре засвоївши із радянських гасел егалітаристські ідеї, на фоні загальної розрухи та економічної кризи, хворобливо реагувало на недотримання цих принципів більшовицькими комісарами.На тлі бурхливих революційних перетворень та управлінської чехарди, в умовах дефіциту фахових кадрів до радянських владних структур потрапило чимало непорядних шукачів наживи. Останні, користуючись моментом, прикриваючись завданнями класової боротьби, влаштовували справжні побори щодо представників майнових верств населення. Під виглядом боротьби із контрреволюційним елементом, спекулянтами та іншими соціальнонебезпечними особами відбувались звичайні вбивства та переслідування колишніх представників соціальних еліт.Набули поширення випадки широкого застосування наданих надзвичайних  повноважень місцевими владними структурами відносно майнових прошарків соціуму задля зведення особистих рахунків. Завданнями пролетарської революції обумовлювались й безконтрольні реквізиції майна власників. Органи місцевої влади часом не узгоджуючи свої дії, реквізували все підряд.