Природоохоронні засади християнської моралі в сучасній науковій літературі - Бутчак, Христина; Гайдукевич, Олена; Концур-Карабінович, Наталія; Карабінович, Віталій; Сокирко, Анна (Науково-теоретичний альманах Грані, 2023)
Актуальність. Стаття присвячена висвітленню питання ставлення людини до природного довкілля. Доведено, що природоохоронні аспекти буття людини на Землі займають значне місце в наукових дослідженнях як богословів, так і науковців. Метою статті є дослідити та визначити природоохоронні засади християнської моралі в сучасній науковій літературі, в тому числі й на прикладах енцилік Святійшого Отця папи римського Івана-Павла ІІ. В процесі дослідження було отримано такі результати: викладені основні положення християнської моралі гідного людини суспільства, побудованого в контексті її взаємозв’язку з природою на основі євангельських засад. У центрі цього вчення – людина з її належністю до складної системи сучасних суспільних відносин. Заповідаючи любов до Бога, ближнього свого та природного довкілля, церква тим самим указує людині напрямок життя, сприяє збагаченню духовності та цілісному розвитку як самої людини, так і побудованого нею суспільства. Іван-Павло ІІ констатував, що використання природних ресурсів Землі вимагає сьогодні розумного і правильного планування. І відповідно, відповідальність за сучасну екологічну кризу спільно несе все людство планетиВ ході дослідження проаналізовано відповідну літературу та зроблено такі висновки, що суспільству потрібні  глибока християнська духовність та висока екологічна культура, оскільки єдиний вихід із сучасної кризової екологічної ситуації – це оптимізація взаємодії людини й природи, ощадливе використання й активне примноження природних багатства планети. Система цінностей  нашого українського народу сформувалася під значним впливом християнства. Наша національна ментальність базується та основується на християнській основі. Українська християнська філософія – це любов як до людини, так і до землі. Сучасному суспільству потрібні глибока християнська духовність та висока екологічна культура. Тому сьогодні богослови, філософи, соціологи, екологи всього світу вбачають єдиний вихід із сучасної кризової екологічної ситуації – оптимізувати взаємодію людини й природи, ощадливо використовувати й активно примножувати природні багатства планети.