Державницькі ідеї українського православного духовенства періоду національно-визвольної революції середини xvii ст. (1648-1657) - Shalashna, N. M. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
У статті аналізується розвиток поглядів на сутність держави, політичні права, роль правителя, взаємовідносини між духовною та світською владою, сформованих у середовищі українських православних інтелектуалів кінця XVI – початку XVII ст. На середину XVII ст. ця система понять була достатньо чітко сформована та потребувала політичної реалізації. Наслідком цього стало чергове зближення між козацькою старшиною та православними ієрархами і взаємовплив їхніх політичних концепцій. Досліджується внесок церковної еліти в еволюцію козацького ідеалу державності в часи національно-визвольної революції 1648-1657 рр. Аналізуються спільні та відмінні риси в уявленнях про ідеальну державу в козацькому та церковному середовищах, причини цих відмінностей та їх вплив на перебіг політичних подій. Відзначено, що уявлення козацької старшини та православного духовенства збігались у визначенні ідейного навантаження політичного поняття «Русь», у розумінні політичної нації як позастанової етнічно-конфесійної спільноти, об’єднаної на основі добровільного бажання обороняти рідну віру й власні права. Висловлюється припущення, що ці уявлення були запозичені козацтвом із церковного середовища, оскільки розроблялись у лоні церкви ще з кінця XVI ст. Водночас значно відрізнялись погляди на володаря держави та взаємостосунки між церковною та світською владою. Якщо в середовищі православного духовенства з часів Петра Могили панували уявлення про ідеального володаря як «царя-філософа», відомі в європейській філософії ще з часів Платона, то в старшинському оточенні Богдана Хмельницького поступово відбувалась еволюція від ідеї гетьмана як демократичного провідника козацтва до ідеї монарха-самодержця. Так само відмінними були у козаків та духовенства розуміння взаємостосунків між світською та духовною владою в державі. Духовенство наполягало на верховенстві духовної влади, козацтво – світської. Ці розбіжності в державницьких уявленнях призвели до багатьох непорозумінь між гетьманським оточенням та православною ієрархією, особливо під час оформлення союзу з Московською державою 1654 р. Вірогідно, причиною цих відмінностей були перш за все різні ідеологічні впливи на козацьку старшину, які здійснювались водночас київськими православними ієрархами, що ставили метою утвердження суверенітету українських земель, та східними православними патріархами, головною метою яких було звільнення від мусульманського панування. В подальшому як козацькі, так і церковні погляди на державу еволюціонували під впливом об’єктивних обставин та взаємно впливали, забезпечуючи участь обох станів у формуванні національної державності.