Філософсько-освітній потенціал екопсихології як засобу формування екологічної культури особистості - Kisyel, O. V. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
Сучасна екологічна криза у великій мірі обумовлена домінуванням антропоцентричної екологічної свідомості. Для її подолання та переходу людства до моделі сталого соціально-екологічного розвитку необхідне становлення екологічної свідомості екоцентричного типу, що і є метою екологічної освіти, а саме: формування особистості з екоцентричним типом екологічної свідомості. Тому метою статті є дослідження філософсько-освітнього потенціалу екологічної психології як засобу трансформації особистісних цінностей та ставлення до природи. Проаналізовано такі поняття як суб’єктивне ставлення до природи, суб’єктивне сприйняття світу природи, екологічне пізнання, метод емпаурмент-педагогіки. Освіта для сталого розвитку покликана розвивати такі знання, уміння та цінності, які дозволять людям приймати індивідуальні та колективні рішення локального і глобального характеру для покращення якості життя без загрози для майбутніх поколінь. Основний методологічний принцип екологічної психопедагогіки полягає у суворій відповідності педагогічного процесу екологічної освіти психологічному процесу формування екологічної свідомості. Взаємодія з природою має великий психолого-педагогічний потенціал, який повинен бути використаний у процесі екологічної освіти, що дозволить йому стати фактором загального формування та розвитку особистості. Отже, для ефективного цілеспрямованого формування екоспоживчої культури всіх категорій населення необхідна підготовка кваліфікованих спеціалістів у галузі еколого-просвітницької роботи й екологічної освіти та їх філософсько-освітнє обґрунтування.