Децизіонізм як соціально-філософська протоверсія фашистської диктатури і контраверсія нормативізму (К. Шмітт - Г. Кельзен) - Rahmaylov, Y. V. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
Держава-суверен створює і гарантує ситуацію в її тотальності, володіючи монополією останнього рішення. У цьому полягає, на думку Шмітта, сутність державного суверенітету, який, таким чином, юридично повинен правильно визначатися не як владна монополія або монополія примусу, але як монополія прийняття рішення, при тому, що слово рішення вживається в загальному сенсі, який буде розкрито далі. Винятковий випадок виявляє сутність державного авторитету ясніше за все. Тут рішення відокремлюється від правової норми і авторитет доводить, що йому, щоб створити право, немає потреби мати право. Шмітт критикує Кельзена, вирішуючи проблему поняття суверенітету тим, що заперечує його. З нормативізму Кельзена випливає висновок про те, що від поняття суверенітету необхідно радикальним чином відмовитися. Насправді, як вважає автор, це є старим ліберальним запереченням держави на противагу праву та ігноруванням здійснення права як самостійної проблеми. Виступаючи прихильником «консервативної революції» або «контрреволюції», яка відновлює пріоритет національної самобутності і сприяє поверненню соціальних, політичних і духовних цінностей, автор закцентовує увагу на виявленні сутнісних характеристик консерватизму, що дозволяє пов’язати його з певним набором постулатів і світоглядних принципів фашизму. Тому змістовний підхід до розуміння консерватизму у Шмітта, на нашу думку, більш точно відображає сутність цієї ідеологічної течії та відкриває перспективу вивчення взаємозв’язків між консерватизмом і фашизмом як соціальними проектами.