Основні напрями та етапи реформування федералізму в об’єднаній Німеччині - Mayor, O. A. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
У статті розглянуто проблему реформування федеративної системи в об’єднаній Німеччині. Виокремлено перспективні напрями реформування: реформування територіального устрою; реформа компетенції між федерацією і землями; участь Бундесрату в федеральному законодавстві та ін. Встановлено етапи реформування федеративних відносин, охарактеризовано конституційні зміни 2006, 2009 р. та політичний контекст реформ. В статті проаналізовано основні структурні проблеми і дисфункції в системі німецького федералізму, що знайшли свій прояв до і після об’єднання Німеччини. Особлива увага приділяється результатам та оцінкам федеральних реформ 20062009 рр. Сама ідея федеративних відносин потребувала перегляду, оскільки при створенні німецької федерації в сер. ХХ ст. вертикальний розподіл влади розглядався як другорядне завдання. Головною ціллю було недопущення узурпації влади, як це засвідчив сумний досвід Веймарської республіки, та дотримання балансу між гілками влади, рівності і взаємопов’язаності федеральних земель. З часу створення ФРН, хоч і задля благих цілей, все більше наростали централізаційні та уніфікаційні тенденції. На необхідність реформування німецького федералізму вплинули фактори, як внутрішньополітичного (об’єднання німецьких земель, державноуправлінські та фінансовоекономічні проблеми), так і зовнішньополітичного характеру (європейська інтеграція). Автор робить висновок про адекватну трансформацію федеративної системи ФРН задля забезпечення власної ефективності та дієздатності.