Система освіти як середовище відтворення соціальної нерівності (за П. Бурдьє та Ж.-К. Пассроном) - Krivosheeva, O. O. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2016)
У статті розглядається освітнє середовище, як критерій соціального структурування суспільства. Увага акцентується на роботах П. Бурдьє та Ж.К. Пассрона, які головним чинником соціальної нерівності визначають здатність освітніх організацій відображати і підсилювати нерівні стартові позиції молоді, відтворювати практики пануючих соціальних груп через соціальнокультурне насилля, здійснюючи соціальноекономічну та соціальнокультурну диференціацію учнів. П. Бурдьє та Ж.К. Пассрон зазначають, що основною ланкою системи освіти слугує «символічне насилля». Легітимність символічного насилля досягається не за рахунок фізичної сили, а за допомогою переваги в засобах спілкування, використання мови. Ціннісне ставлення до мови і мовні коди нерівних соціальних груп виконують функцію соціокультурного механізму у виробництві соціальної та освітньої нерівностей. При цьому соціальне походження є найважливішим чинником соціальної диференціації, порівняно з факторами статі, віку, релігійної приналежності. Загалом, володіючи різними комбінаціями капіталів, люди займають різні позиції в соціальному просторі, а система освіти заохочує лише культурні практики груп, що мають привілейовані позиції.