Ідеологія націоналізму – міцний фундамент державотворення чи захисна реакція етнічного організму? - Nastoyashha, K. V. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2016)
Нема людей, є ідеї – гласить східна мудрість. Евроінтеграційний вибір України актуалізує питання вибору громадянами і відповідної політичної ідеології, як сукупності ідей, цінностей, пріоритетів, які вони воліють поділяти і реалізовувати. Саме тому при всій своїй декларативності це питання не може залишатися і поза увагою науковців, хоча б з позиції відповідності національного менталітету, аналізу можливих перспектив і трансформацій. Втрата частки територій, війна на Сході України, незворотній і остаточний вибір проєвропейського напрямку активізує інтерес і безперечно сприяє популяризації націоналістичних цінностей. Важливим для автора питанням є питання чим є націоналізм сьогодні ? Що змінюється в його сприйнятті і детермінує ці зміни, наскільки вони кардинальні і чи є якась межа після якої вони стають неможливими. Як сприймається націоналізм сьогодні? Адже крім суперечливостей сприйняття, націоналізм і як ідеологія іманентно приховує в собі ряд суперечностей. Крім того, і що є цікавим для нас, ідеологія націоналізму в періоди активізації, як збільшувальне скло, завжди відображає основні риси національного характеру, їх підсилює і легалізує в політичному контексті. Властивий українцям на сумарну думку цілого ряду фахівців як культурологов і етнологов, так і соціологов індивідуалізм, інтроверсивність, толерантність, естетизм, кордоцентричність, хазяйновитість і онтологічний оптимізм в повній мірі дублюється і українським націоналізмом. Але як це змінює український націоналізм, яку надає йому специфіку? Намагаючись відповісти на ці запитання, в якості інструментарію аналізу, автор залучає концепт культурної традиції.