Сутність та історія феномена неохристиянства: історіографічний дискурс - Nestulia, O. O. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2013)
Проаналізовано історичну ретроспективу формування нерелігійного феномена «нового християнства» у контексті наукових досліджень. Зауважено про особливості виникнення явища як своєрідної релігійної девіації традиційних (історичних) конфесій, зокрема п’ятидесятництва. Неохристиянство виникло як відгалуження від традиційного класичного протестантизму. Діяльність неохристиянських громад спрямована на пристосування до сучасних умов життя з утвердженням раціональних засад світосприйняття, що відображено у сучасному історіографічному дискурсі. Неохристиянські групи займаються критикою ортодоксального християнства, обвинувачуючи їх у відході від первинних традицій. Свою церкву вони оголошують винятково істинним рухом євангельського християнства, навіть месіанським у спасінні христової віри. Наголошено на емоційній складовій віровчальної практики у середовищі неохристиянських церков у контексті історіографічних досліджень. Автор наголосив на тому, що в історіографічних дослідженнях залишається недостатньо прослідкованою проблему діалогу між історичними церквами та новітніми християнськими об’єднаннями, саме цей факт потребує більш глибокого вивчення.