Кельтська теорія походження Русі як альтернатива норманізму та концепції «давньоруської народності». - Дешко, Петро (Науково-теоретичний альманах Грані, 2025)
Анотація. Метою даного дослідження є критичний аналіз норманської теорії походження Русі та концепції «давньоруської народності» у контексті кельтської теорії. Автор піддає сумніву усталені парадигми, які пов’язують виникнення Русі виключно зі скандинавським впливом або з ідеєю спільного слов’янського етнічного підґрунтя. Особлива увага приділена гіпотезі про походження етноніма «Русь» від фінського слова «Ruotsi», яким позначали шведських торговців. Це припущення критично переосмислюється на основі історичних і лінгвістичних даних. Наукова новизна дослідження полягає у спробі системного перегляду традиційних уявлень про походження Русі шляхом інтеграції малодослідженого кельтського чинника – передусім ролі кельтських рутенів. У роботі проаналізовано історичні свідчення, топонімічні паралелі в Європі та Наддніпрянщині загалом, а також археологічні дані з пшеворської й черняхівської культур, які засвідчують міграцію та інтеграцію кельтів у Східну Європу між 469 і 562 роками або й раніше. Запропоновано нове прочитання середньовічних джерел і назв, що дає змогу переосмислити процеси формування Русі в ширшому європейському контексті. Висновки. Концепція «давньоруської народності» виявляється ідеологічною конструкцією, яка не витримує наукової критики. Традиційна теза про існування однорідної східнослов’янської спільноти у Х–ХІІ ст. ґрунтується на штучних узагальненнях і не враховує мовну, культурну й етнічну строкатість Русі. На відміну від норманської теорії, сформованої в межах імперських історіографічних потреб, що спирається переважно на пізні та сумнівні джерела, кельтська теорія має ширшу й верифіковану джерельну базу, що включає лінгвістичні ознаки, кельтську топонімію та матеріальні свідчення культурної взаємодії. У дослідженні доводиться, що формування Русі є результатом складного етнокультурного синтезу, в якому кельтський елемент виконував не периферійну, а структурно важливу роль.