Священне як стан - Мурашкін, М. Г. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2019)
У статті йдеться про феномен священного як певний стан людини, стан, який притаманний людській природі. Священне розглядається в колі таких категорій і понять, як містичний стан, стан митця, трансцендентність, тиша, алтерність. Священне розуміється як відчуття таємничої сили. Але прослідковано, що ця сила постійно пов’язується з Божественним. Також фіксується зв’язок із трансцендентним. Через трансцендентність помічається зв’язок з певним станом людини, тран- совим станом. Але розглядається не який-небудь транс, а компенсаторний. Адже компенсаторний транс цінується людиною, тому що компенсує недоліки. Тому для людини цей вид трансу є свя- щенним. Він священний ще й тому, що людина відчуває таємничу силу і абсолютну безстрашність. Компенсаторний транс як священне, сакральне, людина пов’язує з певною релігійною традицією. З традицією індуїзму, буддизму, християнства або мусульманства. Але компенсаторний транс як священне є реальним. Це не проста міфологічна проекція, яку означають як Бог. Це реальний стан людського духу. Священне – це той стан людського духу, коли він максимально керує со- бою, максимально володіє собою. Володіти собою – це раціональний момент у житті людини. При отриманні можливості володіти собою людина переживає трансформації своїх станів, серед яких можна фіксувати Вищий стан, стан священного. У випадку священного – це компенсаторний транс. Особливості цього компенсаторного трансу своїми засобами передає у власній творчості містик, митець, релігійний діяч. Компенсаторний транс може мати прояв у людині й поза усілякою містикою. Але яке то священне, коли воно поза релігією і містикою? Для людини воно священне тому, що компенсує недоліки, полегшує життя.