Міжнародні відносини у 21 столітті: місце і роль України - Поліщук, О. О. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2019)
У даній роботі розглядаються основні підходи до визначення і розуміння поняття «гібридна війна», здійснюється аналіз основних положень феномену гібридної війни та їх характерних рис у міжнародних відносинах, констатується відсутність єдиного визначення поняття гібридна війна у науковому полі, роз- глядаються передумови розгортання гібридної війни країною-агресором. Актуальність проблеми. Проблематика гібридної війни актуалізується через підвищення рівня на- пруженості, що у результаті призводить до значних ресурсних втрат. Усе це впливає на розвиток суспіль- ства і держави, а також усі процеси, які в них проходять. Це становище зумовлює необхідність глибокого і об’єктивного дослідження цього явища. Отже, дуже важливо розкрити сутнісний зміст, передумови виникнення, основні ознаки і можливі наслідки цього деструктивного процесу з огляду на події на сході України. Також вивчення цієї проблеми зумов- лене необхідністю боротьби і розробки ефективних засобів протидії гібридній війні, визначення шляхів її уникнення в майбутньому. Інноваційність аналізу цієї проблеми виявляється через погляд на гібридну війну в Україні як скла- дову «холодної війни», нової віхи історії протистояння Росії та Заходу, виявлення характерних рис «хо- лодної війни» в наш час, встановлення концептуальних положень даного поняття та його специфічних рис у міжнародних відносинах. До недавнього часу Росія не лише обмежувала будь-які спроби наближення України до ЄС, але й всіляко намагалася втягнути її до Митного або Євразійського союзу. Росія не може допустити незалежне становище України. На переконання агресора, Україна має поступитися власним суверенітетом на ко- ристь імперських прагнень Росії. Шляхом втягнення України до вищезгаданих союзів Путін втілює свій задум стосовно відродження «великої Росії». Щодо європейських прагнень України не можна привести жодного прикладу політично- го чи економічного шантажу з боку країн-членів ЄС. Отже, здійснюючи вибір напрямку свого зовнішнього розвитку, влада держав має враховувати зов- нішньополітичну доктрину Росії.