Хаос у філософії Генріха Риккерта - Кулик, О. В. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2019)
У даній статті проаналізовано зміст, який вкладав представник неокантіанства Генріх Риккерт у термін «хаос». Як було показано, цей філософ позначав терміном «хаос» нескінченне різноманіття життєвого досвіду людини, яке філософи мають перетворювати на «космос» теорій. Риккерт вва- жав, що в процесі пізнання людина впорядковує хаос. У статті аргументовано, що інтерпретація змісту поняття «хаос», яку запропонував Г. Риккерт, відрізняється від тлумачень даного терміну, які використовували інші представники німецької філософії – І. Кант, Й. Гердер, Ф. Шеллінг, Ф. Шлегель та Ф. Ніцше. Також було показано, що ідеї І. Канта вплинули на формування уявлень Риккерта щодо хаосу. Як було продемонстровано в статті, Генріх Риккерт використовує термін «хаос» у своїх гносеологічних теоріях, що осмислюють процес пізнання. Риккерт стверджує, що хаос – це те, з чого філософ може формувати поняття для розуміння світу. Створюючи поняття як складові елементи теорій, людина впорядковує хаос, розчленовуючи його, маркуючи сутнісні зв’язки. На переконання Риккерта, такі способи наукового осмислення дійсності, як узагальнення та індивідуалізація, допомагають нам розчленувати та упорядкувати «хаос» нашого досвіду, ство- рюючи «космос» теорій. Риккерт переконаний, що лише система понять здатна перетворити хаос на космос. Адже поняття, які не входять до системи, не можуть репрезентувати світ загалом. Крім того, було показано важливість думки Г. Риккерта про те, що впорядкування хаосу є корисним для людини. Риккерт вказує, що завдяки впорядкуванню хаосу людина здатна орієнтуватися в реаль- ності та стверджувати себе в ній.