Соціальний аудит діяльності громадських об’єднань Запорізької області - Кудінов, І. О.; Павленко, І. О.; Гончарова, В. С. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2019)
Стаття присвячена проблемі соціального аудиту як соціальної технології регулювання діяльності громадських об’єднань. В основі дослідження – результати моніторингу реєстраційних даних відкритого реєстру громадських формувань та об’єднань Міністерства юстиції України «Реєстр громадських об’єднань» (http://rgo.informjust.ua/). Було визначено, що відомості в реєстрі громадських об’єднань структуровано частково. Більша частина громадських об’єднань не надає повної інформації про себе, що дає змогу їх «не помітити» у великій кількості організацій за наявними параметрами пошуку. Позитивним моментом соціального аудиту є пошук невідповідностей чи помилок в офіційній документації. Тому, чим більше некомпетентність осіб, що ухвалюють рішення про реєстрацію громадського об’єднання (як засновників, так і представників органів реєстрації), тим більше обсяг помилок та порушень в офіційній документації громадського об’єднання. У цілому було визначено, що стан ведення реєстру громадських об’єднань в Україні вкрай жахливий та потребує повного перегляду та контролю як процедур подання даних, так і процедур розміщення даних на веб-ресурсі у відкритому доступі. Необхідність даних процедур обумовлено не лише необхідністю стандартизації первинної інформації про суб’єктів громадського простору України, а й тому, що інформація з даного реєстру є візитною карткою наших громадських об’єднань, їх рекламою. Чим менше можливість отримати необхідну інформацію, тим менша ймовірність залучення відповідних організацій або спілок до процесів розбудови українського суспільства. Тому всю сукупність розроблених рекомендацій було розділено на три категорії: 1) для громадських об’єднань; 2) для державної влади; 3) для місцевої влади / донорів.