Концептуализация роли СМИ в формировании гендерной культуры по- следних десятилетий - Решетньова, Ю. Ю. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2019)
Мета. Дослідити формування концептів ЗМІ і їх функціонування у постсучасній культурі з її безпре- цедентним впливом на міфологізацію маскулінного і фемінінного. Теоретичний базис. Гендерна куль- тура, розглянута в руслі загальної культурологічної проблематики, в даний час являє собою складний і амбівалентний феномен, дебати навколо якого сфокусовані на питанні неоднозначних відносин між універсалізмом і культурним релятивізмом. Важливо також те, що засоби масової комунікації на наших очах змінюють усталену конструкцію гендерних концептів, активно впливаючи на гендерну ідеологію в цілому і гендерну культуру зокрема. Актуальність даної роботи визначається і відсутністю серйозного публічного обговорення гендерних проблем в нашій країні, і тим безпрецедентним впливом на міфо- логізацію маскулінного і фемінінного, який засоби масової комунікації демонструють останнім часом, маніпулюючи гендерними технологіями в дифузному розриві між офіційною гендерної риторикою і ре- альною ситуацією гендерної дискримінації в нашому суспільстві. Останнє ускладнюється тим важливим фактом, що кінематограф і ТБ, у величезній мірі відтіснивши літературний твір в силу свого акценту на візуалізації, використовують політику репрезентації як політику створення, поширення і осмислення конкретних образів реальності і відносин між ними. Наукова новизна. Візуалізація, охоплюючи всі сфери масової культури, як правило, відтворює традиційну гендерну стереотипізацію, безперечно, з деякими постмодерністськими поправками ( «бажання», «тілесність» і т.д.). Телебачення в значній мірі є більш прогресивним зі своїми реаліті-шоу і в цілому «reality television». Телесеріали, як правило, експлуатуючи тему жіночої сексуальності, часто акцентують проблематику гендерної ідентичності, і в культових теле- серіалах останніх років ця тема активно розробляється. Культуральні наративи, які завжди були гендер- ними в силу свого акценту на візуалізації оповідань, взаємодіють з усіма актуальними межами культури. Висновки. Незважаючи на нові формулювання гендерних політик «нового» покоління початку ХХІ ст., незважаючи на безумовні зміни загальної «картини світу», «малі наративи» маскультури, що виникли за останні 20 років, аж ніяк не можуть зрівнятися з метанаративами попередніх тисячоліть за охопленням аудиторії і силою їх впливу. Важливо підкреслити: масова культура, в якій ми живемо сьогодні, знахо- диться в стані трансформації, останнім визначає необхідність постійного дослідження цього складного і амбівалентного феномену.