Новітні історіографічні дослідження українського іконопису Страшного Суду - Григорак, А. К. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2019)
Аналізу особливостей іконографії, стилістики, колориту та манері виконання композицій Страшного Суду присвячено чимало наукових праць. Не дивлячись на це, питання особливостей символіки і джерельного потенціалу Страшносудних ікон залишається невичерпним. У статті здійснено аналіз новітніх наукових досліджень XXI ст., присвячених українському іконопису Страшного Суду. Охарактеризовані основні здобутки і відкриття у працях дослідників для розвитку дослідження Страшносудної тематики в історичному і мистецтвознавчому ключах. Визначено подальший потенціал вивчення українського іконопису Страшного Суду. Вивчаючи історіографічний аспект дослідження українських ікон, прослідкована специфіка підходів та напрямків аналізу іконописних зразків як історичних джерел істориками і мистецтвознавцями XXI ст. Історіографія сюжету Страшного Суду новітньої доби представлена працями ряду авторів: Івана Хімки, Лілії Бережної, Марти Федак, Людмили Міляєвої та ін. Аналізуючи дану тему, слід зазначити, що література ХІХ–ХХ ст. більш акцентує увагу на естетичному, особливо на мистецькому значенні ікон. Власне, у цей останній період формується іконознавство – спочатку як галузь історії й археології, а від кінця ХІХ століття – як галузь мистецтвознавства. Дослідження ХХ ст. мають свої недоліки, що спричинені впливом радянського періоду, в якому не було місця для ікони саме як для духовної святині, як джерела світогляду соціуму. Зокрема, це було пов’язано з марксистсько-ленінською «методологією», тобто підходом до ікони як до такого ж малярського твору, як побутової картини, не враховуючи її символічне значення. І саме тому велике значення для дослідження українського іконопису Страшного Суду мають наукові праці ХХІ століття, які дозволяють поглянути на ікону зовсім іншими очима, на відміну від радянського періоду.