Ідентичність в умовах об’єднаних громад - Zelenkevich, Liana (Науково-теоретичний альманах Грані, 2019)
Спираючись на теоретичне підґрунтя та емпіричні дані, у статті розглядається з соціологічної точки зору проблематика розвитку ідентичності у рамках реформування місцевої влади, а саме в межах проце- су створення об’єднаних територіальних громад. Розуміючи ідентичність як властивість людини відчу- вати свою приналежність до якої-небудь групи, соціуму, автором зосереджено увагу на питаннях її зміни у сільських громадах, які включилися у процес реформування місцевого самоврядування. На підставі аналізу інформації про перші вибори в об’єднаних громадах Запорізької та Львівській областях розроблений загальний соціальний портрет сучасного голови ОТГ. Автором проаналізовані останні результати об’єднання громад і висловлена думка про те, що структурно процес будування тери- торіальних одиниць характеризується в цілому однаковими регіональними тенденціями, обумовленими більш-менш рівнозначною общинною свідомістю всього сільського населення країни. Водночас існують відмінності у результатах перебудови влади у різних частинах країни, а саме поширення тенденцій ігно- рування і спротиву децентралізації на Заході й успіху перебудови місцевої влади на Сході України. Це пояснюється, на думку автора, більшим ступенем традиціоналістської складової ідентичності у західних областях і збільшенням модернової складової ідентичності у східних регіонах. Звернута увага на те, що децентралізація, яка супроводжується трансформацією меж сільської грома- ди, породжує проблеми зміни ідентичності. Виникає проблема формування сприйняття нової спільноти об’єднаної громади ідентентом для сільської людини. З’ясовано, що децентралізація в Україні, зокрема саме створення ОТГ, буде мати своїм наслідком руйнування традиціоналістської ідентичності людини, яка проживає у сільській місцевості, стирання общинного змісту міжособистісних відносин шляхом ослаблення общинних зв’язків, що в свою чергу ставить питання про майбутню ефективність системи місцевого самоврядування, механізм якої будуєть- ся, адже сутністю такої моделі управління є колективне вирішення проблем місцевого значення на ґрунті єдиної ідентичності. В цьому контексті автором пропонується розрізняти традиційну громаду і модерні- зовану громаду. В дослідженні акцентується увага на специфічні ознаки модернізованої громади, які, з одного боку, споріднюють її в деяких аспектах з міським співтовариством, а з іншого – характеризують її у якості гібриду громади і міського співтовариства. При цьому у членів об’єднаної громади в подальшому буде формуватися нова ідентичність, яка не успадковується, а конструюється на основі формальних прин- ципів, а не культурних ознак. Дослідником робиться висновок щодо проблематичності досягнення задекларованої владою мети реформи децентралізації – створення спроможної місцевої влади, яка буде вирішувати усі місцеві питан- ня і нести за це відповідальність, бо об’єднання громад, як засіб трансформації, не враховує складних аспектів ідентичності.