Сучасні практики життєконструювання: вектори трансформацій у фокусі глобалізаційних трендів - Nastoiashcha, K. V. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2018)
Стаття присвячена практикам життєконструювання сучасної людини. На противагу звичайним, традиційним, фоновим практикам, практики життєконструювання є «конструктивними, перетворювальними практиками, тобто обумовлені більше індивідуальними контекстами, ніж культурними. Разом із тим ці практики, як і релігійні практики, найбільше тяжіють до трансцендентних, сакральних сенсів, тому часто є суб’єктивованими в силу того, що, вибудовуючи стратегію свого життя, так чи інакше людина тим самим відповідає і на екзенстенційні, смисложиттєві питання. Глобалізація ж привнесла в них свої корективи, змінивши загальний вектор цих практик, на що вплинули основні її тренди – індивідуалізація, віртуалізація, мобільність і універсалізація культури. І тут слід згадати Інгельхардівську постматеріалізацію з її акцентом на якості життя, захисті прав і свобод особистості, толерантності, орієнтацією сучасної людини на саморозвиток, самореалізацію, життя для життя, життя для себе, екологізмі і т. д. Через вплив глобальних тенденцій збільшуються модифікації практик, варіації життєвих стилів, різнорідність культурних капіталів акторів. Глобалізація і сукупні з нею процеси наділяють соціальність новими якостями, новими векторами. І це має різні наслідки. Для нас найперше змінює практики життєконструювання тим, що розширює спектр вибору форм діяльності, життєвих стилів, життєвих стратегій, а також їх інтенсифікацію і позбавлення соціальних фільтрів у вигляді статі, віку, соціального положення. Так як практики життєконстрування стають дедалі більш індивідуалістичними, суб’єктивними, креативними, полістилістичними, відірваними часто від соціально-традиційних життєвих стилів, суспільно необхідних сценаріїв, що, з одного боку, створює проблему і викликає соціальне напруження, а з іншого – приховує потужний потенціал подальшої трансформації соціальної системи. Саме тому сучасні практики життєконстрування здебільшого орієнтовані у своїй масі на самозайнятість не стільки в контексті професійної самореалізації, з метою отримання доходу, скільки у сенсі займання себе різноманітними цікавими заняттями: майстер-класами, тренінгами, подорожами, клубами за інтересами, що більше, однак, має дозвіллєвий і розвиваючий характер, ніж прикладний чи самовдосконалюючий. Поширення практик дауншифтингу, зниження вертикальної мобільності, так званого «повільного життя». І популяризація практик «усвідомленості» обумовлена не тільки антитезою надлишковості альтернатив вибору, а й іншими факторами, зокрема поглибленням екзенстенційної проблематики як для сучасної людини, так і гуманітарного мислення в цілому, що видається вже захисним трендом – антитезою технологізації науки і відповідним методологіям.