Загальноміське професійне товариство взаємодопомоги друкарів Львова в 1856–1867 роках. Аналіз діяльності - Berest, I. R. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2018)
На основі документів, принципу історизму, наукового та об’єктивного підходу у статті зроблено спробу проаналізувати та показати значення львівських друкарів та їх роль у розвитку галицького суспільства. Також висвітлено важливість та проблематичність різнобічного дослідження найдавнішої історії виникнення, формування й розвитку професійного товариства взаємодопомоги друкарів Львова, досліджено поетапно історію та діяльність цієї організації. Загалом, професійні спілки виникали як незалежні колективні організації самозахисту у формі робітничих товариств та Кас взаємодопомоги. Упродовж першої половини ХІХ ст. відбувалася кристалізація діяльності профспілок під дією різних заходів із боку адміністрацій, поліції, владних структур, що сприяло подальшому згуртуванню робітництва та створення загальноміського Стоваришування друкарів Львова. Тому закономірно, що в основі їхньої діяльності стала робітнича солідарність, взаємна підтримка та допомога. Діяльність професійної спілки регламентували статути. Метою створення та діяльності організацї були, насамперед, соціально-економічні та культурно-освітні цілі. Їх затверджували відповідні органи державної влади, які не допускали профспілок до участі в політичному житті. Таким чином, короткий період 1860–1880-х років можна розглядати як окремий етап у процесі становлення масовості профспілкового руху в Галичині. Окрім профспілок поліграфістів, у багатьох міських населених пунктах краю з’явилися і стали діяльними товариства братньої допомоги слюсарів, каменярів, теслярів, столярів, будівельників, кахлярів, металістів, лікарів, аптекарів, працівників торгівлі, пошти, державних службовців, адвокатів і багато інших. Досліджувана проблема, що детально розкрита в статті, має цінне наукове значення, оскільки дає змогу вирішити одне з найважливіших питань – історичного досвіду діяльності профспілкових організацій Львова, зокрема до питань, які поки що не стали об’єктом комплексних досліджень.