Насильство в гендерній культурі: проблема побудови типології (частина 1) - Svyatnenko, I. O. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2017)
Статтю присвячено проблемі співвідношення між культурними, соціальними, психологічними та тілесними типами гендерного насильства та кастраційних практик. Автором зроблено висновок про те, що кастрація є процесом придушення статусно-домінантними групами спроможності представників низькостатусних груп до виявлення власного потенціалу в різних сферах культурного, соціального, психічного та біологічного життя. Кастрація чоловіків у гендерній культурі має наслідком сукупність патологічних комплексів, які закладаються в гендерній соціалізації і зумовлюють загальмовування продуктивної агресії чоловіцтва в праці, спілкуванні, статевій активності, творчості. Соматична кастрація розглядається як сукупність «підсумкових» тілесних наслідків культурних, соціальних та психічних травм, які наносяться хлопчикові, молодій людині, чоловікові соціальним оточенням. Ефекти кастраційних практик виявляються в тому, що чоловік починає сумніватися в своїй повноцінності і перестає бути суб’єктом соціального життя, що уможливлює його всебічне узалежнення і надексплуатацію. Культурне насильство і кастраційні практики випливають із позбавлення чоловіцтва його самореферентності, морально-етичного та правового авторитету в суспільстві. Соціальне насильство і кастраційні практики стосуються інституційних (соціально-просторових та соціально-часових) обмежень для чоловіків у різних сферах самореалізації чоловіцтва як соціогендерної групи. Психічне насильство і кастраційні практики уможливлюють щеплення різноманітних комплексів задля зниження рівня суб’єктності чоловіків. Йдеться, зокрема, про комплекси провини і неповноцінності, комплекси сумнівів щодо рольової відповідності тощо. Соматичне насильство і кастраційні практики стають низовим рівнем гендерного насильства, уможливлюючи виникнення негативних соматичних ефектів у вигляді хвороб, девіантних звичок, передчасної смерті.