Феномен покоління: особливості соціологічної концептуалізації - Boiko, V. A. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
Аналізується теоретизація поколінної проблематики у класичному і сучасному соціологічному дискурсі, розглядаються основні методологічні підходи, які визначають векторність даних досліджень. Здійснюється спроба експлікації критеріїв виділення поколінь крізь призму об’єктивістської і суб’єктивістської соціології. Концептуалізація покоління здійснюється у межах структурно-діяльнісної парадигми. Визначивши теоретичні моделі покоління,за базову береться символічна модель.Особлива увага у визначенні символічної моделі акцентується на спільності сучасників, життя яких збыглося з особливим періодом історії, що й обумовлює формування ентелехії покоління. Робиться висновок щодо поколінної габітуалізації, яка визначає самоідентифікацію і самовідчуття індивідів через репрезентації у назві (самоназві) генерації і об’єктивізується в соціальних практиках і особливому життєвому стилі покоління.Розглядаються процеси самовизначення поколінних спільнот через ідентифікаційні маркери, які сприяють інституціалізації поколінній організації суспільства.