Форми діалогічності політики і мистецтва у контексті світоглядної парадигми раціоналізму Нового часу - Laniuk, Y. Y. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
У статті досліджено форми діалогічності політики і мистецтва у контексті світогляду раціоналізму Нового часу. Визначено категорію розуму як центральне, системоутворююче начало парадигми раціоналізму Нового часу й встановлено його онтологічний, епістеміологічний та світоглядний зміст. Доведено, що в онтологічному смислі розум був тотожний необхідним, субстанційним законам, що лежать під поверхнею чуттєво доступних феноменів; в епістеміологічному вимірі він актуалізував себе як аналітично-синтетичний метод пізнання, а в світоглядному сенсі – трактувався як організуюче начало світобудови. Окреслено особливості втілення світоглядної парадигми раціоналізму у політичних теоріях Нового часу, зокрема дано трактування теорій природного стану і суспільного договору з позиції епістеміологічного змісту розуму. Охарактеризовано специфіку антропології раціоналізму й трактування індивіда як частини складно організованої соціальної системи. Визначено основні принципи естетики раціоналізму й охарактеризовано стиль класицизму як естетичний корелят раціоналізму і його основні ознаки: нормативність, геометризм, системність та ін. На цих підставах встановлено принципи діалогічності політики і мистецтва у світоглядній парадигмі «ери Розуму», а саме: 1. рівноправність цих сфер відносно системоутворюючої категорії розуму; 2. їхня раціоналістична формальна і змістовна нормативність; 3. кореляція у контексті антропології раціоналізму.