Управлінський чинник розвитку культурного простору етноменшин: зміни 1990-х – 2000-х років - Pekarchuk, V. M. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
У статті на основі архівних, статистичних матеріалів, аналітичних напрацювань попередників розглянуто місце і роль управлінського чинника у розвитку культурного простору етноменшини протягом 1990 – 2000 – х років. Наукова література, яка включає проблеми участі органів державної влади у культурному відродженні етноменшини лише почасти розглядає проблему напрямків, принципів, характеру управлінських рішень, задіяння відповідних адміністративних інструментів стосовно втілення в практику основ культурно – мистецької політики. Важливість окресленої проблеми зумовлюється, перш за все, необхідністю мати чітке уявлення про механізми розв’язання незалежною державою проблеми міжетнічних стосунків, утвердження принципів багатокультурності, етнонаціональної толерантності та гармонії. З’ясовано основні принципові підходи до створення передумов співпраці виконавчих органів влади і представницькими органами національно – культурними товариствами, по підтримці етнокультурних потреб етносів України. Враховувався фактор наступності та перспективності управлінській діяльності у напрямку вдосконалення принципів такої підтримки. Значна увага приділена діючому управлінському механізму (мозаїці органів, що займалися фінансуванням, матеріальним забезпеченням, інвестиційними проектами тощо). Вперше в історіографії на основі специфічного методологічного інструментарію проаналізовано відповідність ухвалених Президентом України, Кабінетом міністрів України, міністерств і відомствами стратегічним цілям – розбудові соціокультурного середовища етноменшин України. Особлива увага приділена з’ясуванню проблем суспільно – політичної участі етноменшин, закріплення принципів збереження етнічного простору. Підкреслено, що Кабінет міністрів України активно сприяв задоволенню етнокультурних потреб етносів, відродженню їх звичаїв і традицій. Значне місце в статті знайшли сюжети присвячені з’ясуванню особливостям діяльності в сегменті культурно – мистецької політики контролюючих органів Верховної Ради України. З’ясовано основні причини появи певних управлінських ям, які стримували реалізацію етноменшинами права на самореалізацію, легітимізацію їхніх представницьких органів.