Символічні зміни в просторі міста в соціокультурних контекстах XX ст. - Males, L. V. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2016)
У статті на матеріалі урбанонімів міста Києва продемонстровано зміни створення та використання символічного простору для утвердження державної ідеології. Авторкою виділено п’ять хронологічних періодів: дорадянський (до 1917 року), довоєнний (1917-1941 рр.), післявоєнний (1941-1955 рр.), час відлиги та застою (1955-1986) та перебудовний і незалежності (після 1986 року). Демонструється, що в ХХ столітті створення і зміна урбанонімів відбувається не стихійно, а адміністративним шляхом. Урбанонімія радянського періоду рідко коли пов’язується з місцевою топонімією. Назви вулиць та інших міських об’єктів утворюються від імен революціонерів, військових, владних діячів – символічний простір міста нагадує некрополь. Також дуже поширене використання географічних назв з УРСР та всього Радянського союзу. Внаслідок цього відбувається зменшення інформативної та ідентифікуючої функції урбанонімів та збільшення ідеологічного значення. Населення міста відчужується від своєї вулиці, свого місця життя, формується абстрактний патріотизм, а будь-який місцевий засуджується. В незалежній Україні спостерігається відродження забутих імен мистецьких діячів, місцевої топоніміки, в назвах вулиць уславлюються нові герої. Таким чином, реалізується модерна стратегія «повернення до джерел» та «пантеону героїв».