Концепт тотальної мобілізації в соціальній філософії Е. Юнгера - Rahmaylov, Je. V. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2014)
Е. Юнгером було запропоновано проект соціальної неоантропології, який отримав назву теорії тотальної мобілізації і був спрямований на вирішення суперечностей модерну і необхідності побудови тотального соціального життєустрою. В якості такої спільноти було оголошено робочу спільноту. Автором було розроблено також типологію мас. У ході переробки військового досвіду Е. Юнгером було виділено антропотип воїна, радикалізований і міфологізований автором, який вогнем і мечем був покликаний розчистити шлях для нового соціального світу. Зрощення воїна з технікою мало сприяти формуванню наступного типу, який увібрав у себе ознаки типу воїна, робітника як репрезентанта нової епохи. Якщо в розумінні модерну техніка мала інструментальний характер, то Е. Юнгер підніс її до органічного зрощення з людиною, створивши соціальний образ технолюдини та тоталітарної спільноти, яка відповідала б технологічному ставленню до людини з боку влади. Робітник, за Е. Юнгером, претендує на глобальне поширення, його панування виходить за рамки властивих модерну класів, станів, кордонів національної держави. Індивідуум є занадто крихким, щоб упоратися з руйнівним процесом зміни старих новими цінностями . Особистість повинна поступитися тотальності робочого процесу. Гідність людини нової епохи полягає в її замінності та функціональності. Така потреба в типізації мала наслідком рефлексією соціального атомізму і роз’єднаності як одного з наслідків радикальної модернізації. Ідеалам робочої епохи в зображенні Е. Юнгера є притаманною відсутність якогось самостійного наповнення, причиною чого є заперечення цими ідеалами модерністських ідеалів.