Діалог у розгортанні культурно-освітнього простору молодіжних спільнот: філософія інтеркультурності - Troitska, O. M. (Науково-теоретичний альманах Грані, 2016)
Розгортання культурноосвітнього простору молодіжних спільнот останнім часом привертає увагу як практиків, так і теоретиків, зокрема тих, хто безпосередньо пов’язаний з проблемами молоді. Молодь, як суб’єкт багатьох процесів, насамперед є суб’єктом культурноосвітнього простору і соціокультурних зв’язків (молодіжних об’єднань), в яких активність особистості спрямована на пізнання таємниць Іншого та інтеркультурне зростання. У статті з’ясована сутність понять концептуальної площини – «інтеркультурність», доведена негативна роль у процесі єднання спільнот епістемологічної й гносеологічної обмеженості, яка ідентифікує різні процеси і феномени та « залишає» часто міркування на рівні значень різних форм інтелектуального оформлення думок, не доводячи процес мислення до філософських категорій і смислів. На основі аналізу наукової літератури і досвіду практик схарактеризовано продуктивні підходи і стратегії, що спираються на конструктивізм, людиномірність і антропологічні концепції. Інтеркультурна комунікація представлена не тільки як багатогранний процес взаєморозуміння культур, але й як пошук і набуття «культурних кодів» (еталонів спільності), що забезпечують консолідацію спільнот. Головною детермінантою цих кодів визначено ціннісносмисловий компонент, який набувається в діалозі, що за рахунок розуміння змінює суб’єкта і суспільство. Встановлено, що інтеркультурний діалог за певними умовами (в культурноосвітньому континуумі) може розвинути здатності молоді щодо відтворювання себе, долання розривів між причинною і смисловою детермінацією власної діяльності, яка може бути загрозою для культурності.