Пам’ять і травма: практики комеморації в українській культурі - Стародубцева, Лідія; Петренко, Дмитрій (Науково-теоретичний альманах Грані, 2025)
моративних практик памʼятування про історичні травми, що залишили слід у свідомості культури низкою «les lieux de mémoire» – «місць пам’яті» про трагічне минуле: Голокост, Голодомор, Чорнобиль, Небесна сотня Майдану, російсько-українська війна. Метою дослідження є окреслення специфіки взаємних кореляцій між історичною пам’яттю і травматичним досвідом у практиках комеморації в українській культурі на прикладі меморіалу Бабиного Яру. Результати. На основі аналізу серії попередніх публікацій з цієї проблематики виокремлено три її дослідницьких виміри: історико-філософський, соціокультурний і психологічний. Проаналізовано один із проєктів міжнародного архітектурного конкурсу Меморіального центру Голокосту в Києві, що перетворює Меморіал Бабиного Яру на «місце пам’яті» через імерсивний досвід переживання, спрямованого на зняття опозицій смерті/життя, насильства/свободи, спуску у відчай / сходження до надії, темряви/світла. Висновки. Окреслено специфіку взаємних кореляцій між історичною пам’яттю і травматичним досвідом у практиках комеморації в українській культурі на прикладі меморіалу Бабиного Яру, а саме: визначено низку стратегій конструювання «історичної оптики» спогадів про травму в свідомості культури (екструзія, інверсія метафоризація та гіперболізація); окреслено два головні шляхи комеморації: екскапістський та імерсивний; доведено, що Меморіал Бабиного Яру покликаний повернути актуальні українські комеморативні практики від ескапізму до імерсії, від формалізованого музейного споглядання до історичного re-enactment: співучасного «занурення» у жах знов-переживання драматичної події.