Філософія міжнародного космічного права: концептуальні горизонти проблемного поля - Шевцов, Сергій (Науково-теоретичний альманах Грані, 2022)
Актуальність теми обумовлена необхідністю розробки філософських підвалин міжнародного космічного права, які суттєво відрізняються від теорії міжнародного космічного права власним метатеоретичним статусом. Метою є артикуляція бачення філософії міжнародного космічного права у якості служниці або метатеоретичного підґрунтя міжнародного космічного права та окреслення її предметного кола. Результатами дослідження є відокремлення теорії та філософії міжнародного космічного права і демонстрація її наступних метатеоретичних підвалин: по-перше, філософії права та філософії міжнародного права у якості парадигмальних праксеологічних, по-друге, концепту людина космічна (homo cosmicus) як філософсько-антропологічної, по-третє, ідей комунікативного розуму К.-О. Апеля й Ю. Габермаса, відповідальності Г. Йонаса, справедливості Дж. Ролза як аксіологічної, по-четверте, космічності, холістичності, синергійності у якості світоглядної, по-п’яте, екологічні імперативи у вигляді максим як екзистенціально-прогностичної. У висновках наведено, що теорія та філософія міжнародного космічного права мають різні предметні поля: якщо перша спрямована на опис, аналіз, тлумачення ключових понять міжнародного космічного права, то друга розглядає його як культурно-онтологічний феномен, який виникає під впливом певних екзистенціально-аксіологічних викликів, співвідноситься з трансцендентними цілями культури, базується на образі людини як космічної істоти, сходить до актуальних сучасних концепцій праксеологічної спрямованості. З’ясовано, що предметне коло філософії міжнародного космічного права встановлює низка зрізів: перший – парадигмальний, який задає концептуальні умови становлення цієї галузі наукового знання; другий – філософсько-антропологічний, де ідея людини космічної символізує основну інтуїцію, а також спрямованість розвитку людства у майбутньому; третій – аксіологічний, оскільки поза ціннісним виміром неможливо розв’язувати складні правові стосунки між різними державами – суб’єктами космічної діяльності; четвертий – світоглядний, де інтуїції космічності, холістичності, синергійності є визначальними; п’ятий – екзистенціально-прогностичний, оскільки засвоєння космосу має загальнолюдський характер і несе відповідальність перед майбутнім.