«Метафізика любові» Дітріха фон Гільдебранда у контексті модернізації католицької релігійно-культурної традиції - Шаталович, Олександр; Шаталович, Інна (Науково-теоретичний альманах Грані, 2022)
Метою статті є розгляд і експлікація ключових ідей Д. Гільдебранда щодо подружньої любові у контексті модернізації католицької релігійно-культурної традиції. На підставі аналізу двох провідних робот Д. Гільдебранда, як-от: «Подружжя: таємниця відданої любові» і «Метафізика любові» автори статті розглянули два основних напрямки, в яких відбувається переосмислення подружньої любові. По-перше, Д. Гільдебранд переосмислює статус подружньої любові у контексті любові як такої та її різновидів, відтворюючи традиційну для християнства аксіологічну структуру, в основі якої знаходиться надприродна любов (любов-агапе). Подружня любов є різновидом природної любові, яка не має категоричного характеру загальнозначущої заповіді і вимагає перетворення. З точки зору мислителя, подружня любов – це новий тип любові, який не зводиться до інших феноменів (батьківства, дружби, чуттєвості, закоханості), це найбільш яскрава форма «Я-Ти» взаємин, яка утворює цілісну єдність за рахунок взаємного обдарування (самовіддачі) подружжя, а також відрізняється тривалістю, винятковістю і відданістю. По-друге, Д. Гільдебранд, співвідносячи подружню любов з інститутом шлюбу, обґрунтовує примат подружньої любові, а крім того, виводить з її особливостей такі властивості шлюбу як моногамія і нерозривність. Проте позиція мислителя неоднозначна і непослідовна, що, думку авторів, викликано прагненням зберегти свої погляди у межах католицької традиції. Зокрема такі положення характерні для католицької концепції шлюбу, як договірна сутність, поцейбічна нерозривність, дітонародження як первинна мета, не поєднуються без протиріч із концепцією подружньої любові Д. Гільдебранда. Отже, висновки про революційний характер зазначеного переосмислення вимагають подальшого дослідження.