Мультидисциплінарні питання суспільних наук - Алізаде, Сабіна; Набієва, Есміра (Науково-теоретичний альманах Грані, 2022)
Міждисциплінарність – це теоретико-педагогічний підхід та академічна практика, що набуває все більшої популярності та поширення. Хоча міждисциплінарність ‒ це загальна назва певної теоретичної, педагогічної та інституційної діяльності, вона справді радикально вплинула на дисциплінарні відмінності та змусила різні дисципліни перевизначити свої гносеологічні та методологічні межі. У той же час міждисциплінарність радикально впливає на структуру академічних спільнот, які часом чітко окреслили власні символічні та інституційні кордони. У цьому дослідженні поняття міждисциплінарного, яке стає все більш популярним і впливовим, буде обговорено в контексті відносно тривалої історії дисциплінарних відмінностей, а також будуть критично проаналізовані різні визначення поняття та проблематизації поняття в різних контекстах. Принцип міждисциплінарності в розвитку сучасної науки засвоюється на основі соціальної роботи. Інформація виникає в соціальному контексті як діяльність людини. Отже, і знання, і метод пізнання, суспільство, в якому воно виникло, традиції, історія, релігія, культура тощо. Наскільки абстрактним воно може бути від свого контексту? Універсальних і загальноприйнятних, остаточних відповідей на подібні питання не існує. Проте можна констатувати, що поняття, пов’язані зі знанням і наукою, розглядаються та обговорюються майже в кожному історичному періоді. Відповідно, знання, як одна з найбільш фундаментальних проблем людства, аналізувалося в рамках релігії та філософії в античні часи. Цей аналіз здебільшого проводиться індивідуально, а знання ґрунтуються на ізольованих суб’єкт-об’єктних відносинах. Перші мислителі античності розглядали знання як акт раціонального виправдання. Однак останнім часом посилюються сумніви щодо представлення істини в сучасній науці. Міждисциплінарність майже стала ключовим словом не лише в сучасних наукових колах, а й у світі бізнесу та різних професійних сферах.